BUZKOVÁ Pavla 22.10.1885-15.4.1949: Porovnání verzí
(BUZKOVÁ_Pavla_22.10.1885-15.4.1949) |
Bez shrnutí editace |
||
Řádek 3: | Řádek 3: | ||
| obrázek = No male portrait.png | | obrázek = No male portrait.png | ||
| datum narození = 22.10.1885 | | datum narození = 22.10.1885 | ||
| místo narození = | | místo narození = Ohnišov u Rychnova nad Kněžnou | ||
| datum úmrtí = 15.4.1949 | | datum úmrtí = 15.4.1949 | ||
| místo úmrtí = | | místo úmrtí = Praha | ||
| povolání = 47- Představitel stran nebo hnutí po r. 1848 | | povolání = 47- Představitel stran nebo hnutí po r. 1848 | ||
63- Spisovatel | 63- Spisovatel | ||
Řádek 11: | Řádek 11: | ||
| jiná jména = | | jiná jména = | ||
}} | }} | ||
'''BUZKOVÁ, Pavla''' ''(roz. Ježková), * 22. 10. 1885 Ohnišov u Rychnova nad Kněžnou, † 15. 4. 1949 Praha, prozaička, publicistka'' | |||
V rodišti nabyla základního vzdělání a do sedmnácti let žila | |||
s rodiči, jimž pomáhala v hospodářství. 1902–03 studovala | |||
současně tři ročníky měšťanské školy na Žižkově (Praha), | |||
1905 absolvovala učitelský ústav, 1906 kurs pro pokračovací | |||
školy. Na Žižkově poznala učitele Kamila B. (1874–1950), | |||
který jí značně pomohl a za něhož se 1907 provdala. 1905–06 | |||
učila na obecné škole v Ostravě a Hronově, kde se zapojila | |||
do veřejné práce v ženském odboru Severočeské jednoty, | |||
1906 vstoupila pod vlivem budoucího manžela do Masarykovy | |||
realistické (pokrokové) strany, zájmy strany zastupovala | |||
v ženských učitelských spolcích, v některých dosáhla velkého | |||
vlivu, 1906–07 vyučovala na dívčí pokračovací škole v Hronově. | |||
Po sňatku musela zůstat v domácnosti. 1909–11 externě | |||
studovala na filozofické fakultě pražské univerzity literaturu | |||
a divadelní vědu u V. Tilleho, 1910–14 vedla učňovskou | |||
besídku Vzdělávacího sboru na Vinohradech, jehož byla | |||
jednatelkou. Spolupracovala s P. Moudrou a O. Stránskou- | |||
-Absolonovou při organizování realistických žen (programový | |||
spisek ''Pokrokový názor na ženskou otázku'', 1909). Po vypuknutí | |||
první světové války se zapojila do ženské odbojové sítě – spojkou k ní byl její manžel – a zasloužila se o masovou | |||
podporu ''Manifestu českých spisovatelů''. Se skupinou J. Hajšmana | |||
vstoupila na jaře 1918 do České strany (národně) socialistické, | |||
opět se angažovala v ženských organizacích, např. | |||
předsedala národně socialistickým ženám v Dejvicích (Praha). | |||
Od 1938 stála v politickém ústraní. Její literární dílo | |||
lze rozdělit do tří skupin. První tvoří eseje, v nichž zastávala | |||
etický kodex Masarykovy filozofie (''Proč český člověk nemůže'' | |||
''být římským katolíkem'', ''Legionářská tragédie'', ''Krize ženskosti'', | |||
''Srdce na štít''). Masarykovské pojetí mravnosti, feminismu | |||
a etického socialismu prostoupilo i její dílo prozaické. Novela | |||
''Mlhy úsvitu'' (1920) nastínila otázku intelektuální rovnocennosti | |||
muže a ženy v manželství, romány ''Mlází'' (1930) a ''Přerod'' (1943) řešily možnosti přerodu soudobé české vesnice. | |||
Úvahový prvek v nich převážil estetické akcenty. Nejcennější | |||
jsou literární studie (''Žena v životě a díle Macharově'', ''Šaldovy'' | |||
''Loutky'' ''a dělníci boží'', soubor kritických rozborů ''České drama'', | |||
polemika ''O Národní divadlo''). Tři významné příspěvky | |||
věnovala Haně Kvapilové jako přípravu k monografii, kterou | |||
nedokončila. Vydala básně a dramata B. Benešové, přátelství | |||
uzavřela s T. Novákovou, B. Benešovou a R. Svobodovou, | |||
jim věnovala řadu časopiseckých statí. Publikovala pod pseudonymy | |||
Staša Pavlová, Pavla Rychtářová, Hana Rychtářová, | |||
Hana. V pozůstalosti je uložena nevydaná monografie ''Svět'' | |||
''divadla''. | |||
'''D:''' bibliografie in: LČL 1, s. 343. | |||
'''L:''' F. Pražák, Spisovatelé učitelé, 1946, s. 37n.; Kulturní adresář 1936; Kunc | |||
1, s. 62n.; A. Pražák, Za P. B., in: Lidové noviny 22. 4. 1949, s. 5; LČL 1, | |||
s. 342n.; OSND 1/2, s. 820; MSN 1, s. 698; MČE 1, s. 631; J. Mourková, | |||
P. B., 1963, edice inventářů PNP č. 31; J. Vopravil, Slovník pseudonymů | |||
v české a slovenské literatuře, 1973, s. 445; lv, Po stopách P. B., in: Pochodeň | |||
19. 4. 1979. | |||
'''P:''' SOkA Náchod; LA PNP Praha; částečně Archiv AV ČR Praha; Biografický | |||
archiv ÚČL Praha. | |||
Martin Kučera | |||
[[Kategorie:C]] | [[Kategorie:C]] | ||
[[Kategorie:47- Představitel stran nebo hnutí po r. 1848]] | [[Kategorie:47- Představitel stran nebo hnutí po r. 1848]] | ||
[[Kategorie:63- Spisovatel]] | [[Kategorie:63- Spisovatel]] | ||
[[Kategorie:65- Literární historik, kritik nebo teoretik]] | [[Kategorie:65- Literární historik, kritik nebo teoretik]] | ||
[[Kategorie:1885]] | [[Kategorie:1885]] | ||
[[Kategorie:Ohnišov]] | |||
[[Kategorie:1949]] | [[Kategorie:1949]] | ||
[[Kategorie:Praha]] |
Verze z 20. 2. 2017, 18:33
Pavla BUZKOVÁ | |
![]() | |
Narození | 22.10.1885 |
---|---|
Místo narození | Ohnišov u Rychnova nad Kněžnou |
Úmrtí | 15.4.1949 |
Místo úmrtí | Praha |
Povolání |
47- Představitel stran nebo hnutí po r. 1848 63- Spisovatel 65- Literární historik, kritik nebo teoretik |
Trvalý odkaz | https://biography.hiu.cas.cz/Personal/index.php?curid=43490 |
BUZKOVÁ, Pavla (roz. Ježková), * 22. 10. 1885 Ohnišov u Rychnova nad Kněžnou, † 15. 4. 1949 Praha, prozaička, publicistka
V rodišti nabyla základního vzdělání a do sedmnácti let žila s rodiči, jimž pomáhala v hospodářství. 1902–03 studovala současně tři ročníky měšťanské školy na Žižkově (Praha), 1905 absolvovala učitelský ústav, 1906 kurs pro pokračovací školy. Na Žižkově poznala učitele Kamila B. (1874–1950), který jí značně pomohl a za něhož se 1907 provdala. 1905–06 učila na obecné škole v Ostravě a Hronově, kde se zapojila do veřejné práce v ženském odboru Severočeské jednoty, 1906 vstoupila pod vlivem budoucího manžela do Masarykovy realistické (pokrokové) strany, zájmy strany zastupovala v ženských učitelských spolcích, v některých dosáhla velkého vlivu, 1906–07 vyučovala na dívčí pokračovací škole v Hronově. Po sňatku musela zůstat v domácnosti. 1909–11 externě studovala na filozofické fakultě pražské univerzity literaturu a divadelní vědu u V. Tilleho, 1910–14 vedla učňovskou besídku Vzdělávacího sboru na Vinohradech, jehož byla jednatelkou. Spolupracovala s P. Moudrou a O. Stránskou- -Absolonovou při organizování realistických žen (programový spisek Pokrokový názor na ženskou otázku, 1909). Po vypuknutí první světové války se zapojila do ženské odbojové sítě – spojkou k ní byl její manžel – a zasloužila se o masovou podporu Manifestu českých spisovatelů. Se skupinou J. Hajšmana vstoupila na jaře 1918 do České strany (národně) socialistické, opět se angažovala v ženských organizacích, např. předsedala národně socialistickým ženám v Dejvicích (Praha). Od 1938 stála v politickém ústraní. Její literární dílo lze rozdělit do tří skupin. První tvoří eseje, v nichž zastávala etický kodex Masarykovy filozofie (Proč český člověk nemůže být římským katolíkem, Legionářská tragédie, Krize ženskosti, Srdce na štít). Masarykovské pojetí mravnosti, feminismu a etického socialismu prostoupilo i její dílo prozaické. Novela Mlhy úsvitu (1920) nastínila otázku intelektuální rovnocennosti muže a ženy v manželství, romány Mlází (1930) a Přerod (1943) řešily možnosti přerodu soudobé české vesnice. Úvahový prvek v nich převážil estetické akcenty. Nejcennější jsou literární studie (Žena v životě a díle Macharově, Šaldovy Loutky a dělníci boží, soubor kritických rozborů České drama, polemika O Národní divadlo). Tři významné příspěvky věnovala Haně Kvapilové jako přípravu k monografii, kterou nedokončila. Vydala básně a dramata B. Benešové, přátelství uzavřela s T. Novákovou, B. Benešovou a R. Svobodovou, jim věnovala řadu časopiseckých statí. Publikovala pod pseudonymy Staša Pavlová, Pavla Rychtářová, Hana Rychtářová, Hana. V pozůstalosti je uložena nevydaná monografie Svět divadla.
D: bibliografie in: LČL 1, s. 343.
L: F. Pražák, Spisovatelé učitelé, 1946, s. 37n.; Kulturní adresář 1936; Kunc 1, s. 62n.; A. Pražák, Za P. B., in: Lidové noviny 22. 4. 1949, s. 5; LČL 1, s. 342n.; OSND 1/2, s. 820; MSN 1, s. 698; MČE 1, s. 631; J. Mourková, P. B., 1963, edice inventářů PNP č. 31; J. Vopravil, Slovník pseudonymů v české a slovenské literatuře, 1973, s. 445; lv, Po stopách P. B., in: Pochodeň 19. 4. 1979.
P: SOkA Náchod; LA PNP Praha; částečně Archiv AV ČR Praha; Biografický archiv ÚČL Praha.
Martin Kučera